Så er vi her.
Klar?
Rains of Castamere.
Er du døv, mand?
Du gætter sgu forkert hver gang.
Hør her, din fisse.
Bjørnen og skønjomfruen.
- Ja! - Der har vi en mand med et godt øre.
Ærgerligt, du har en lille pik.
Første gang, jeg så dig uden bukser, troede jeg sgu, du var eunuk.
I har set den, piger.
Som en lille snegl, der titter ud af huset.
Dit barn græd i morges.
Han vækkede mig.
- Hører du mig? - Ja.
Har du noget at sige?
Undskyld.
Undskyld kan rende mig.
Sørg for, barnet er stille, ellers gør jeg det selv.
Du rører ham ikke.
Lille vildfolkekælling.
Du burde være blevet hos dine egne.
- Hører du efter? - Hold kæft.
Hvad?
Det er bare en ugle, dumme mær.
Nej, det er ej.
Jeg burde aldrig have efterladt hende.
- Det kunne du ikke vide. - Selvfølgelig kunne jeg det.
De plyndrede jo de nærliggende landsbyer.
Vi skjuler os her, mens de slagter vores brødre.
Vores brødre havde ordrer til at blive på borgen.
Og så er det i orden?
Sorte Jack, Kegs og Mully hakket i småstykker,
- fordi de brød reglerne? - Nej, det er ikke i orden.
De burde ikke have været der.
Vi har svoret at vogte menneskets rige.
Det er min skyld, hun er død.
Vi kan ikke engang sikre Moles By.
Vi kan ikke eftersætte dem. Det ved du.
Det er det, de ønsker.
Og lille Sam.
Kunne lige så godt selv have skåret halsen over på dem.
Måske skjulte hun sig.
Jeg troede, I var døde.
I tog nordpå med Mormont, og ingen kom tilbage.
Ikke i lang tid.
Men så gjorde I.
Hun overlevede Craster. Han var en satan.
Hun overlevede turen til Muren.
Hun overlevede en hvid vandrer, for fanden.
Måske slap hun ud.
Måske.
Hvis de angreb Moles By,
er vi deres næste mål.
Mance og hans hær må være tæt på.
100.000 mand.
Og vi er 105 tilbage?
Tæller du Sorte Jack, Kegs og Mully med?
102.
Hvordan stopper 102 mand 100.000?
Den, der dør sidst,
må gerne sætte ild til resten af os.
Når jeg er færdig med den her verden,
vil jeg helst ikke komme tilbage.
Tror du, han udspionerede dig?
Nej.
Dothrakierne synes, det er latterligt at skamme sig over den nøgne krop.
De elsker under åben himmel, så hele khalasaren kan se det.
Ja, Deres Nåde.
Men du er ikke dothraki.
Nej.
Men det er jo ligegyldigt.
Grå Orm er ikke interesseret.
Ingen af de ubesudlede er interesseret.
Han var interesseret.
Hvad?
Jeg tror, han var interesseret.
Når drengene bliver kastreret, tager de så det hele?
Det hele?
Søjlen og stenene.
Det ved jeg ikke, Deres Nåde.
Har du aldrig tænkt på det?
Jo, Deres Nåde.
Missandei.
Jeg kommer for at sige undskyld.
Det er ikke nødvendigt.
Jeg håber ikke, jeg skræmte dig.
Nej.
Den undervisning, du giver jeg i sproget,
er dyrebar for jeg.
- "For mig. " - For mig.
Jeg mindes ikke at have lært dig ordet "dyrebar. "
Andalen Jorah lærer jeg...
Han lærer mig ordet.
Husker du det navn, du fik ved fødslen?
Jeg husker ingenting.
Kun ubesudlet.
Husker du,
da de skar dig?
Det gør mig ondt.
- Det gør mig ondt, at de gjorde det mod dig. - Hvorfor?
Hvorfor gør det dig ondt?
Det er en skrækkelig ting at gøre mod en dreng.
Hvis mestrene aldrig havde skåret mig,
var jeg ikke ubesudlet.
Så stod jeg ikke på Stolthedens Plads,
da Daenerys Stormfødt gav ordre til at dræbe mestrene.
Jeg aldrig valgt som leder af ubesudlede.
Jeg aldrig møde Missandei fra øen Naath.
Jeg er ked af...
I dag
er jeg ked af.
Grå Orm.
Jeg er glad for, du så mig.
Det er jeg også.
Havuhyrer.
Stærke, så længe de er i havet.
Når man tager dem op af havet, har de ingen knogler.
De kollapser under deres stolte vægt og falder sammen til en dynge ingenting.
Man skulle tro, de vidste det.
Uheldigvis er de ikke særligt kvikke.
Hvad skal du sige til dem?
Jeg hedder Theon Greyjoy, søn af Balon,
arving til Jernøerne.
- Og hvem er du i virkeligheden? - Stinker.
Er du sikker?
Du ligner i høj grad en lord.
Respektindgydende, stolt.
Jeg hedder Stinker.
Hvor længe?
Altid.
- I al evighed. - Ja.
Indtil du rådner i jorden.
Husk, hvad du er, og hvad du ikke er.
Giv mig Moat Cailin.
Kom ikke nærmere.
Hvem er du?
Jeg hedder Kenning,
garnisonens øverstbefalende.
Og du siger, du er Theon Greyjoy?
Ja.
Hvorfor skulle jeg tro på det?
Jeg blev født på Pyke, søn af Balon Greyjoy.
Hans tredje og eneste nulevende søn.
Jeg er jeres prins.
Jeg sværger ved Den Druknede Gud.
Hvad der er dødt, dør aldrig.
Hvis du er min prins,
hvorfor er du så sammen med en Bolton-hær?
Lord Bolton tog mig til fange efter Winterfell.
Han har sendt mig for at forhandle med dig i god tro som jernfødt.
Hvad ønsker lord Bolton?
I er svage af sygdom,
I er i undertal, og I er mange hundrede mil væk fra havet.
Lord Bolton beder dig om at beskytte dine mænd
og forlade fæstningen, som I ikke længere kan holde.
Hvis I gør det, vil han behandle jer retfærdigt, som han har behandlet mig.
Huset Bolton vil sørge for, I får en sikker overfart til Stenkysten.
Skal vi overgive os?
Min egen fader, jeres Konge,
overgav sig for mange år siden til Robert Baratheon.
Jeg så ham knæle.
Der var ingen skam.
Han kæmpede med ære, ligesom I har gjort det.
"Ingen skam. " "Kæmpede med ære. "
Undskyld, det hørte jeg ikke.
"Ingen skam. " "Kæmpede med ære. "
Kun en kuet hund ville tale sådan.
Eller en kvinde.
Er du en kvinde, knægt?
Du ved ikke...
De jernfødte overgiver sig ikke.
Jeg hedder Stinker...
Sig det til din mester, Theon Greyjoy,
eller hvem fanden du er.
Stinker.
- Hvad fanden er det, du mumler? - Stinker.
Stinker.
Hvis vi overgiver os, overlever vi så?
- Er det, hvad der står på papiret? - Ja.
Bed mændene hejse det hvide flag og åbne porten.
I skal hjem.
Du troede vel ikke, jeg ville lade dem undslippe?
Det er ikke moderne at flå mere.
Desværre.
Traditioner er vigtige.
Hvor var vi uden vores historie?
Ja, min lord.
Tager vi hjem nu?
Ja, det gør vi.
Til vores nye hjem.
De kommer af fremmed slægt, ikke, Baelish?
Min tipoldefar er fra Braavos, ja.
Alle vore forfædre stammer vel fra et andet sted oprindeligt.
Vore forfædre slog sig ned i Dalen for flere tusinde år siden.
Vi har kæmpet mod indtrængende lige siden.
Dalens skønhed finder kun sit lige blandt dens fornemme familiers fornemhed.
Lady Arryn fortalte mig ofte, De var hendes klippe, lord Royce.
Hun har ikke sagt noget om Dem, Baelish.
Men det behøvede jeg heller ikke.
Pengeudlåner. Horekarl.
De har slikket Tywin Lannisters støvler så længe,
- man er bekymret for Deres tunge. - Min lord...
Da Jon Arryn udnævnte Dem til Skatmester, var alle ligeglade.
Et beskidt job. Hvorfor ikke lade en beskidt mand gøre det?
Men da jeg hørte, De lå på lur her
- og sleskede for lady Arryn... - Lady Arryn inviterede mig.
Hun og jeg har haft et tæt forhold siden barndommen.
Ja, vi ved, hvor tæt et forhold De har.
Lady Arryns forkærlighed var hendes egen sag.
Hendes død er vores anliggende.
Naturligvis. Hendes selvmord har chokeret os alle.
Hun var en sær fisk. Det vidste alle.
Men selvmord?
Hun forgudede sin dreng.
Jeg kan ikke se, hvordan hun frivilligt kunne forlade ham.
Det er sært, at blot få dage efter Deres ankomst gifter De Dem med lady Arryn,
og hun falder igennem Månedøren.
Hun led til tider af melankoli.
Min lady passede ikke ind i vores brutale verden.
Der er vist et vidne? En pige?
Deres niece, mener jeg.
En pige uden lærdom og få åndsevner.
Hun vil ikke være til nogen hjælp.
Vi vil gerne tale med hende.
- Lad mig hente hende. - Det er ikke nødvendigt.
Vi foretrækker at høre hendes uforfalskede vidnesbyrd.
Kom nærmere, barn.
Du har intet at frygte fra os.
Lord Baelish her er din onkel?
Og du hedder Alayne?
Måske ville det være bedre, om lord Baelish forlod lokalet?
- Min lady... - Jeg spurgte ikke Dem.
Han kan blive.
Tal højere, pigebarn. Du er ikke nogen mus.
Fortæl os, hvad du så.
Undskyld, lord Baelish.
Jeg er nødt til at fortælle sandheden.
Jeg skal nok fortælle jer det hele.
Udelad ikke noget, Alayne.
Mit navn er ikke Alayne.
Det er Sansa Stark,
lord Eddard Starks ældste datter.
Lord Royce, vi mødtes, da De besøgte Winterfell.
De fulgte Deres søn sir Waymar til Muren.
Sansa Stark?
Lyver du mig lige op i ansigtet, din lille orm?
Lord Baelish har fortalt mange løgne.
Alt sammen for at beskytte mig.
Siden min fader blev henrettet,
har jeg været gidsel i Kings Landing.
Et stykke legetøj, som Joffrey eller Dronning Cersei kunne pine.
De slog mig, de ydmygede mig,
de bortgiftede mig til dværgen.
Jeg havde ingen venner i Kings Landing,
bortset fra en.
Han reddede mig.
Han smuglede mig ud, da han havde chancen.
Han vidste, jeg ville være i sikkerhed på Eyrie hos min tante Lysa.
Men Lannisterne har venner overalt.
Selv i Dalen.
Han fik mig til at sværge, at jeg ikke ville afsløre mit rigtige navn.
Vi skal nok bevare Deres hemmelighed.
Deres fader voksede op lige her i disse sale.
Vi tog tit på jagt sammen.
Han var et fint menneske.
Fortæl os, hvad der skete med Deres tante, Sansa.
De kendte hende jo, mine lorder, min lady.
Hun var en ængstelig kvinde.
Hun havde altid elsket lord Baelish. Det fortalte hun mig selv.
Fra det øjeblik, han ankom til Riverruns porte,
en dreng på otte, der havde alt, hvad han ejede, i en lille sæk.
Hun indrømmede, at hun aldrig havde elsket lord Arryn.
Hun gjorde som hendes far beordrede, som så mange af os gør.
Da guderne endelig tillod, at hun kunne være sammen med lord Baelish,
var hun lykkelig. I en tid.
Min tante var en jaloux kvinde.
Hun var skrækslagen for, om lord Baelish ikke længere elskede hende.
At han ville forlade hende for en yngre kvinde.
Og så en dag
så hun ham kysse mig.
Lady Sansa.
Det var et let kys på kinden, lord Royce, ikke mere.
Lord Baelish er min onkel nu, besvogret.
Han har altid været venlig over for mig.
Jeg var så glad for at være her, jeg var fri.
Det skyldtes ham.
Men min tante vendte sig mod mig.
Hun forbandede mig. Kaldte mig en hore.
Hun svor at kaste mig igennem Månedøren.
Da lord Baelish ville berolige hende, slog hun ham.
Hun ville ikke leve længere.
Hun stod på kanten til Månedøren.
Han forsøgte at tale hende til fornuft,
han forsikrede hende om, at hun var den eneste, han elskede,
men hun trådte igennem døren, og hun var...
Det er ikke din skyld, min søde pige.
Det er ikke din skyld.
Man kunne se det på måden, hvorpå hun opfostrede drengen.
Hun ammede ham, til han var ti år gammel.
Lord Royce! Det er upassende.
Undskyld, min lady.
Og til Dem, lord Baelish. Vi var lidt hårde mod Dem.
De ønsker retfærdighed, lord Royce. Det kan jeg ikke bebrejde Dem.
Det ønsker jeg også.
Der er ikke megen retfærdighed at finde i selvmord.
Ikke for Lysa, nej. Men for hendes søn?
For blot 20 år siden red Dalens riddere
bag Jon Arryn, Ned Stark, Robert Baratheon.
De kæmpede sammen for at besejre Den Skøre Konge.
Siden da har Arryn, Royce, Corbray og Waynwood,
alle Dalens store huse, set til fra et hjørne.
En frygtsom dreng i værtshusslagsmål.
Stiller du spørgsmål ved vores mod?
Jeg vil vide, hvilken side De står på.
Støtter De Huset Lannister, der henrettede Deres ven Ned Stark?
Selvfølgelig støtter vi ikke de skide Lannistere.
Ikke? Catelyn Stark tryglede sin søster om støtte, og Lysa nægtede.
Ved at holde jer ude af striden
har De tilladt Tywin Lannister at knuse samtlige rivaler.
Hvem går imod ham nu?
Hvem skal vi støtte, lord Baelish?
Robb Stark er død.
De skal støtte Robin Arryn,
lord af Dalen.
Robin Arryn er en svagelig, lille dreng.
Og svagelige, små drenge bliver nogle gange til magtfulde mænd.
Oftest dør de dog som unge.
Jeg forgudede Lysa af hele mit hjerte,
men hun elskede sin søn så meget, at hun blev overbeskyttende.
Han skal lære at svinge et sværd og ride en hest.
- Ja, det er på tide. - Ja.
Det er på tide, han besøger alle slotte i Dalen, hans domæne.
Det er på tide, Robin forlader reden.
Sir Barristan.
Ja?
Hvem har sendt dig?
Det Smalle Hav
- Sir Barristan. - Sir Jorah.
Har jeg glemt et rådsmøde?
Nej.
Hvad er det?
En kongelig benådning underskrevet af Robert Baratheon.
Du udspionerede hende.
Hvem har givet dig det?
Spiller det nogen rolle?
- Har du fortalt hende det? - Jeg ville sige det til dig først, mand til mand,
frem for at gå bag ryggen på dig.
Lad mig tale med hende alene.
Du bliver aldrig alene med hende igen.
Hvorfor benådede tronraneren dig?
Hvis vi kunne tale alene sammen.
Nej, tal her.
Forklar mig det.
Hvem har gavn af at sende det til Meereen?
Det er Tywin Lannisters værk.
Han forsøger at så splid mellem os.
Strides vi indbyrdes, kæmper vi ikke mod ham.
Benådningen er underskrevet det år, vi mødtes.
Hvorfor blev du benådet?
Eller er dokumentet forfalsket?
Det er ikke forfalsket.
Hvorfor så?
Jeg sendte breve til Varys,
mesterspionen i Kings Landing.
Hvad var indholdet i de breve?
- Information. - Hvilken information?
Hvornår du og Viserys ankom til Pentos.
Hans plan om dit giftermål med Khal Drogo.
Da De blev gift.
Da Deres bror døde.
Fortalte du ham, jeg bar på Drogos barn?
- Jeg... - Ja eller nej.
- Khaleesi. - Kald mig ikke det.
Fortalte du ham, jeg bar på Drogos barn?
Ja.
Vinhandleren prøvede at forgive mig på grund af din information.
Jeg stoppede Dem i at drikke hans vin.
Fordi du vidste, den var forgiftet.
Jeg mistænkte det.
Du forrådte mig
lige fra starten.
Tilgiv mig.
Det var ikke min mening...
Khaleesi, jeg beder Dem tilgive mig.
Du solgte mine hemmeligheder til den mand, der dræbte min fader,
- stjal min brors trone... - Jeg har beskyttet Dem,
- kæmpet og dræbt for Dem. - ... og jeg skal tilgive dig?
Jeg har elsket Dem.
Elsket?
Hvordan kan du sige det til mig?
Enhver anden mand ville blive henrettet.
Men jeg vil ikke have dig i min by, hverken død eller levende.
Gå tilbage til dine mestre i Kings Landing. Få din benådning, hvis du kan.
Daenerys, jeg beder Dem.
Du skal aldrig røre mig igen eller sige mit navn.
Du har indtil aften til at pakke dine ting og forlade byen.
Er du i Meereen efter solopgang,
får jeg dit hoved kastet i Slavebugten.
Gå.
Nu.
Moat Cailin er din, fader.
Gå sammen med mig.
Har du hørt fra Locke?
Nej.
Det er ikke vigtigt. En krøbling, en ung dreng.
Ingen af lorderne nordpå har set dem.
De er sandsynligvis døde.
De fleste af de jernfødte har forladt Norden.
Nu vil flere følge efter, takket være dig.
Fortæl mig, hvad du ser.
Heder, marker, bakker.
Fortæl mig, hvad du ser.
Ingenting.
Ikke ingenting. Norden.
Rider du 700 mil den vej, er du stadig i Norden.
400 mil den vej.
300 mil den vej.
Norden er større end de seks andre kongeriger til sammen.
Og jeg er Nordens Vogter.
Norden er mit.
Sig mig nu, hvad du hedder?
Ramsay Snow.
Nej, ikke Ramsay Snow.
Åbn det.
Fra i dag til din sidste dag
er du Ramsay Bolton,
søn af Roose Bolton, Nordens Vogter.
Du beærer mig.
Jeg sværger, at jeg vil værne om dit navn og dine traditioner.
Jeg vil være dig værdig, fader.
Det lover jeg.
Kom, Stinker, jeg trænger til et bad.
Ja?
Første gang, jeg så dig, var du blot et barn.
En pige fra Norden, der besøgte hovedstaden for første gang.
Du er ikke længere noget barn.
Hvorfor hjalp du mig?
Var du blevet dømt skyldig, havde de kastet dig igennem Månedøren.
Det er ikke noget svar.
Havde de henrettet dig, hvad ville de have gjort med mig?
Det ved jeg ikke.
Det ved jeg heller ikke.
Er det bedre at spille på den mand, du kender, end på fremmede?
Og du tror, du kender mig?
- Jeg ved, hvad du vil have. - Gør du?
Jeg troede, det ville gøre mig glad,
men det gør det ikke.
Intet gør dig glad.
- Mange ting gør mig glad. - Hvilke?
At dræbe Polliver og Rorge.
Du er altså ked af det, fordi du ikke selv dræbte Joffrey,
er det sådan?
Jeg kunne i det mindste have set det.
Set udtrykket i hans øjne, når han vidste, det var slut.
Ja, der er intet i verden, der slår det udtryk.
Du beskyttede ham i mange år. Tror du, du kunne have reddet ham?
Jeg var sgu ikke nogen mundskænk.
Den lille skid fortjente at dø, men gift...
Gift er en kvindes våben.
Mænd dræber med stål.
Det er din dumme stolthed, der taler. Derfor bliver du aldrig en dygtig dræber.
Jeg ville dræbe Joffrey med et kyllingeben, om nødvendigt.
Det ville jeg gerne betale for at se.
Du burde have ladet mig brænde det.
Det er et loppebid.
Det loppebid gør, at du går langsommere, end du plejer.
Vi behøver ikke at gå ret meget længere.
Tror du, min tante vil betale for mig?
Ja.
Jeg har aldrig nogensinde mødt hende.
Det er ligegyldigt. Du er hendes slægt.
Familie, ære, alt det ævl.
Alle I lorder og ladier taler ikke om andet.
Jeg er ikke nogen lady.
Hvem vil igennem Den Blodige Port?
Hounden, Sandor Clegane.
Og hans
rejseledsager, Arya Stark,
niece til din lady, Lysa Arryn.
I så fald kondolerer jeg.
Lady Arryn er død.
For tre dage siden.
Jeg har aldrig været væk hjemmefra, onkel Petyr. Jeg er bange.
Det er der ingen grund til.
Lorden af dalen hører hjemme på Eyrie, sagde moder.
Der er ikke sikkert udenfor.
Det var ikke sikkert for hende inde.
Folk dør ved deres spisebord.
De dør i deres senge.
De dør, mens de sidder på lokum.
Alle dør før eller senere.
Tænk ikke på døden.
Tænk på dit liv.
Tag ansvar for dit liv, så længe det varer.
Sådan er det at være lord af Dalen.
Skal vi gå?
Vin hjælper altid.
Tak skal du have.
Afgørelse ved tvekamp.
At afgøre en mands skyld eller uskyld
i gudernes øjne
ved at få to andre mænd til at hakke hinanden i småstykker.
Det siger noget om guderne.
Hvor meget længere?
Snart.
Tror du, Oberyn har en chance?
Dornes Røde Slange.
Man får ikke sådan et navn uden at være dødbringende.
Jeg har aldrig set ham kæmpe.
Han kommer til at dø. Jeg kommer til at dø.
- Oberyn tror på sig selv. - Mildt sagt.
Hvad er straffen for kongemord?
Strækning og partering? Hængning?
- Lagt på hjul og stejle? - Halshugning.
Det virker temmelig ordinært.
Han var også min nevø. Hvad hedder det?
Søskendemord er brødre, sønnemord er sønner.
Nevømord. Det er det, det hedder.
Modermord, fadermord,
barnemord, selvmord.
Alle former for mord har sit eget navn.
- Fætre. - Du har ret.
Der findes ikke noget ord for at dræbe en fætter.
Udmærket.
Husker du fætter Orson? Orson Lannister?
Ja. Ammen tabte ham på hovedet, så han blev sinke.
Sinke?
Han sad hele dagen i haven og knuste biller med en sten.
- Intet gjorde ham lykkeligere. - Intet gjorde dig lykkeligere.
Man skulle tro, at det at blive plaget
ville have givet dig medfølelse for de plagede.
Tværtimod.
At grine ad andres lidelser
fik mig til at føle mig normal.
- Men det blev kedeligt. - For dig. Du forsvandt.
Jeg havde andre interesser.
Ja, andre interesser.
- Men jeg blev hos Orson. - Hvorfor?
Jeg var nysgerrig.
Hvorfor knuste han billerne? Hvad fik han ud af det?
Først spurgte jeg ham.
"Orson, hvorfor knuser du alle de biller?"
Han gav mig et svar.
"Knuse biller. Knuse dem. "
Det afskrækkede mig ikke.
Jeg var den kvikkeste, jeg kendte.
Jeg måtte da have midlerne til at afdække mysteriet,
der fik idioten til at gøre sådan.
Jeg besøgte Maester Volariks bibliotek.
Volarik. Han prøvede at røre ved mig engang.
Det viser sig, der er blevet skrevet mere om store mænd,
men ikke nær nok om idioter.
Det virker ikke rigtigt.
I hvert fald fandt jeg ikke noget, der kunne kaste lys over Orsons tilstand
eller årsagen til hans uophørlige billenedslagtning.
Jeg gik tilbage til kilden.
Jeg var ikke i stand til at tale med Orson,
men jeg kunne observere ham
på samme måde, som mennesket observerer dyr
for at få en dybere forståelse af deres adfærd.
Jo mere jeg observerede,
jo mere sikker blev jeg i min sag.
Der foregik noget der.
Hans ansigt var som en side i en bog,
der var skrevet i et sprog, jeg ikke forstod.
Men han var ikke tanketom. Han havde sine grunde.
Og jeg blev besat af at finde ud af, hvad de var.
Jeg tilbragte uforholdsmæssig lang tid på at observere ham.
Jeg spiste frokost i haven,
tyggede på fårekødet, til lyden af...
Når jeg ikke observerede ham, tænkte jeg på ham.
Fader ævlede løs om slægten,
og jeg tænkte på Orsons biller.
Jeg læste historierne om targaryenske erobringer.
Hørte jeg dragevinger? Nej.
Jeg hørte...
Og jeg kunne stadig ikke regne ud, hvorfor han gjorde det.
Og jeg måtte vide det, for det var skrækkeligt,
at alle de biller skulle dø uden grund.
Hver dag i hele verden
bliver mænd, kvinder og børn myrdet i tusindvis.
Hvem bryder sig om biller?
Ja, men det fyldte mig med gru.
Der var i dyngevis, i år efter år.
Hvor mange utallige levende, kravlende ting
blev knust, tørrede ud og vendte tilbage til jorden?
I drømme stod jeg
på en strand, der var lavet af billeskaller
så langt som øjet rakte.
Jeg vågnede ved, at jeg græd over deres knuste, små kroppe.
Jeg prøvede at stoppe Orson engang.
Han var dobbelt så stor som dig.
Han skubbede mig bare til side og blev ved med at knuse biller.
Hver eneste dag,
indtil et muldyr dræbte ham ved at sparke ham i brystet.
Hvad tror du?
Hvorfor gjorde han det?
Hvad gik det ud på?
Jeg ved det ikke.
Held og lykke i dag.
Det er en meget let rustning.
Jeg kan lide at bevæge mig.
Du kunne i det mindste have en hjelm på.
Du burde ikke drikke før en kamp.
Har du lært det i dine mange år på kamppladsen?
Jeg drikker altid før en kamp.
Det kunne få dig dræbt. Det kunne få mig dræbt.
Jeg dør ikke i dag.
Skal du kæmpe mod det der?
Jeg dræber det der.
Jeg har aldrig set så stor en mand.
Størrelsen spiller ingen rolle, når man ligger på ryggen.
Tak guderne.
Foran guderne og mennesket
samles vi for at fastslå skyld eller uskyld hos denne...
...mand, Tyrion Lannister.
Må Moderen udvise nåde.
Må Faderen vise dem den retfærdighed, de fortjener.
Og må Krigeren styre forsvarerens hånd...
Lad mig ikke alene i denne verden.
Aldrig.
Har de fortalt dig, hvem jeg er?
En død mand.
Jeg er Elia Martells bror.
Ved du, hvorfor jeg er kommet den lange vej til det her ildelugtende hul af en by?
For dig.
Jeg vil høre dig tilstå, før du dør.
Du voldtog min søster. Du myrdede hende.
Du dræbte hendes børn.
Sig det nu, så er det hurtigt overstået.
Sig det. Du voldtog hende.
Du myrdede hende.
Du dræbte hendes børn.
Du voldtog hende! Du myrdede hende! Du dræbte hendes børn!
Du voldtog hende!
Du myrdede hende!
Du dræbte hendes børn!
Vent. Er du døende?
Nej, du kan ikke dø endnu. Du har ikke tilstået.
Sig det.
Sig hendes navn. Elia Martell.
Du voldtog hende. Du dræbte hendes børn.
Elia Martell.
Hvem gav dig ordren?
Sig hendes navn!
Du voldtog hende! Du dræbte hende!
Du dræbte hendes børn!
Sig hendes navn!
Sig det!
Elia Martell.
Jeg dræbte hendes børn,
og så voldtog jeg hende.
Så smadrede jeg hendes hoved sådan her!
Guderne har givet deres vilje til kende.
Tyrion Lannister,
på vegne af Kong Tommen af Huset Baratheon,
Den første af Hans Navn,
dømmes du hermed til døden.